Mangel på lejelejligheder og stigende huslejer gør -
- at mange lavindkomstmodtagere -
- ikke længere har råd til at leje af private udlejere.
Ifølge en velgørenhedsorganisation -
- har Irland flest hjemløse familier i hele Europa.
Flere hundrede familier må selv finde boliger -
- og mange hoteller vil ikke tage imod dem.
Ifølge flere velgørenhedsorganisationer ...
Hej. Jeg leder efter et værelse.
Et familieværelse.
Nej, i en uge, regner jeg med.
Hej. Jeg leder efter et værelse. I et par nætter.
Et familieværelse.
Dublins socialforvaltning betaler. I står på en liste over hoteller.
Jeg leder efter et værelse i et par nætter. Vi er seks.
Jeres nummer stod på en liste, som jeg fik, og ...
Okay. Men tak.
Hej. Jeg leder efter et værelse i et par nætter. Et familieværelse.
Ja, socialforvaltningen betaler.
End ikke én nat?
- Det er min tur. - Vær stille.
Hej, jeg leder efter et værelse i en uge. Undskyld?
Et familieværelse.
- Du får ikke begge. - Giv mig Peaches!
Undskyld? Nej, jeg ... Socialforvaltningen betaler.
De betaler. I stod på en liste, vi fik.
- Hun gav den til mig. - Nej, hun tyssede.
Stille, sagde jeg. Vi leder efter noget permanent.
- Jeg skal bruge værelset i ... - Vær stille, sagde hun.
- Undskyld? - Ti stille!
Okay. Men tak.
- Jeg sagde ikke engang noget! - Giv mig den!
- Mor! Mor! - Stille, sagde jeg.
Jeg leder efter et værelse i et par nætter.
Jeres nummer stod på en liste, som jeg fik.
Okay. Tak.
Kælling. Det sagde jeg ikke. Men det var hun.
En kopi af en kopi, Det er svært at læse.
- Læs numrene for mig. - Jeg laver lektier.
Det er kun et par numre.
Jeg beder dig ikke om at droppe skolen. Kom nu.
Når vi har fundet et hotel, så kan jeg lede efter et hus.
- Mor, mor. - Hvad er der, skat?
Det var ikke mig.
- Vi ses. - Ses.
John Paul? Kan du arbejde over i morgen aften?
- Kun et par timer, okay? - Ja.
- Vi har meget at tilberede. - Intet problem.
Det er mig. Hvor er I?
Uden for Megans hus. Vi sidder stadig i bilen.
- Sig hej til far. - Hej, far.
Og vær stille, mens jeg taler med ham.
Helt stille. Musestille.
Nej, intet held.
Ja, jeg gennemgår dem alle.
Hele dagen, John Paul. Siden i morges, okay?
Jeg må snart ringe til kriselinjen.
Kors, den er over 16.30.
Nej, ingen fra socialforvaltningen ringede tilbage. Ingen.
Hvad? Her.
Jeg kører en vask hos Megan, som jeg må vente på.
Vi har ingen steder at tage hen.
Hvad tror du? Er I der, hvis jeg kommer frem?
Det skal nok gå, bare rolig. Vi finder noget.
Vi ses snart. Jeg elsker dig. Farvel.
- Hold nu op! - Nej!
- Det er ikke din tur! - Jo!
- Tving mig ikke til at komme derom. - Giv mig Peaches.
Hun lader os ikke engang se den.
- Hvordan går det, skat? - Okay.
Godt. Jeg droppede skolen alt for ung.
- Du fik mig. - Jeg fik dig.
Jeg kunne lide skolen, men jeg ved ikke ...
- Det er bare Megan. Helt ærligt. - Undskyld.
- Tak, du er en perle. - Intet problem.
Er du sød at åbne? Tak.
- Vil I ikke komme ind et øjeblik? - Nej. Men tak, Megan.
Vi venter bare på John Paul, og så kører vi videre.
Jeg håber, at det er sidste gang, jeg må gøre det her.
Stederne, de tilbyder, ligger langt fra børnenes skole.
Et lå slet ikke i Dublin, men i Mead ude på landet. Det er vanvid.
- Ja. - Mor! Mor!
- Kors. Et øjeblik. - Mor!
- Ungerne er ikke rigtig kloge. - Gå bare.
- Mor! - Jeg kommer!
Når Nidgy siger, at I skal holde mund, så holder I mund, okay?
- Lå Nidgy i bagagerummet? - Stakkels Nidgy.
Nidgy har det fint. Vær ikke bekymret for ham.
- Nummeret dér. Kan du se det? - 02 ...
... 05758.
- Hvordan går det, Nidgy? - Hold mund.
Hej, jeg leder efter et værelse.
Jeres nummer står på en liste, jeg har. Tre nætter ville være fantastisk.
Ja, det er korrekt. Socialforvaltningen betaler.
- Okay, tak. - Nidgy ...
Hold mund.
Ja, det er jeg.
Virkelig?
Det er fantastisk.
Én nat?
Okay. Ja, socialforvaltningen betaler.
Skønt. Jeg må ringe til dem for at få det bekræftet.
Er det i orden? Holder I værelset?
Skønt.
Nå, ja. Rosie.
Davis. Rosie Davis.
Ja? Hvad så? Okay. Hvor?
Hvor ligger det? Hvor?
Jeg skal af. Pis. Okay, jeg finder det.
Hvad hed det? Skyway.
Hvor mange nætter? Kun en?
Igen? Kors.
Okay, vi ses om lidt.
Jeg er udenfor. Hvilket værelsesnummer er det?
Godt. Vi ses snart.
Min lille pige.
Er alt i orden?
- Hvor er Alfie? - Han måtte ud og lege.
- Hvor er han? - Er han ikke udenfor?
Jeg bad ham om at blive i gangen.
Jeg henter ham. Jeg trænger til luftforandring.
Sammenstød.
Og han kører også galt.
Alfie?
- Hvis er han? - Han er min. Ikke sandt, skat?
Lad ham ikke være ude på gangen. Ødelæg det ikke for os andre.
- Hvad er problemet? Han leger bare. - Folk klager altid over larmen.
- Og han er ikke en af vores unger. - Kors.
Det er et hotel. Vi bliver smidt ud, og jeg har ingen steder at tage hen.
Okay. Saml dine biler, Alfie.
Kom nu, Alfie.
- Skal vi bruge mere fra bilen? - Det tror jeg ikke.
Men vi må spise. Jeg er hundesulten.
Vi kan vel ikke lave mad her?
Alfie. Stop.
- Er det nok? - Det tror jeg, indtil videre.
- Har vi morgenmad? - Cornflakes.
Der er nok til i morgen. Og mælk og juice.
Pokkers. Jeg glemte frokost til i morgen. Brød og den slags.
- Jeg er snart tilbage. - Tag Alfie med.
- Det er hurtigere uden ham. - Selvfølgelig.
- Hold op med at hoppe. - Jeg hopper ikke.
- Også undermunden. - Der har jeg børstet.
- Læg dig ned. - Jeg er ikke træt.
- Jeg elsker dig. - Der lugter på værelset.
Det er bare maden, der lugter. Det forsvinder snart.
- Peachy. - Hvad med Peachy?
- Hvor er Peachy? - Peachy er ude i bilen.
- Jeg vil have Peachy. - Kors.
Jeg går derud.
Kom her, din lille ...
Du skulle have set, som de stirrede på mig og Peachy.
Hvor sjovt.
- Peachy prøver altid at flygte. - Han er umulig.
- Hvad er han for én? - En kanin.
- Er han? - Det er åbenlyst.
- Er det? - Ja, han er en lille kanin.
- Han er en lille bølle. - Vær sød ved stakkels Peachy.
Kan du dufte maden? Nu bliver jeg sulten igen og kan ikke sove.
Vinduet kan ikke åbnes.
- De frygter, at vi springer ud. - Måske med rette.
Kan du huske, da vi syntes, det ville være skønt at bo på hotel?
Nu udlever vi vores drøm. Prøv at få lidt søvn.
Hvordan kan jeg det, når du ligger ved siden af?
Det er sødt sagt.
Kors, Alfie. Hvorfor sagde du intet, da jeg pakkede dem ned?
Undskyld, skat. Undskyld.
Tada.
- Jeg er syg. - Nej, skat.
Du klarer den, og vi har ingen steder at tage hen.
Vi kan ikke blive her, Millie.
- Hvorfor ikke? - Det er ikke vores hjem.
Vi leder efter en ny bolig, når I er i skole, så nu smutter vi.
- Alfie. Dine bukser, skat. - Jeg hjælper dig.
- Jeg har ikke brug for hjælp. - Vi har travlt, Alfie.
Vi kan bo hos min mormor. Hun kan lide mig.
Ja, hun kan lide jer alle. Hun er bare ikke så begejstret for mig lige nu.
Er det dine, skat?
Jeg skal have det med. Vi har gymnastik i dag.
Kors, jeg har ikke vasket det. Det må gå an.
Ud på badeværelset. Skynd dig.
Alle hjælper med at bære poserne. Kom så.
- Kom nu, Kayleigh. - Jeg savner Nugget.
- Hvorfor må vi ikke se ham? - Ikke nu, Alfie.
- Man må ikke have hund på et hotel. - Jeg vil have Nugget.
I ser Nugget hos onkel Darren senere. Kom nu, vi kommer for sent.
Dygtig dreng. Rosie.
Så går vi. Du viser vejen, Alfie.
Kom så.
- Tryk på knappen, Alfie. - Hej.
Ind, ind, ind.
Jeg skal bare hente mor. Har du Peaches med dig?
Vis mig den. Dygtig pige.
- Jeg kommer for sent. - Kommer du for sent?
Du klarer dig fint med din økologiske mad.
Hold nu op. Det er mit job.
Jeg kører rundt med ungerne og leder efter bolig. Vidunderligt.
- Undskyld. - Du er den bedste.
Kom nu. Jeg kan køre dem, hvorhen de vil.
De ser ud til at være på vej til Nordpolen.
Her er nogle steder. Det er ikke så langt fra arbejde.
- Jeg prøver at tage derhen i min pause. - Godt.
Hvad laver de?
Klokken er lidt over ni ...
Hvad? Undskyld, Kayleigh. Jeg ved ikke, om vi kører i den rigtige retning.
Alle stirrer, når jeg kommer for sent.
Lad dem glo. De er bare misundelige.
Undskyld.
Det er vanvid at vågne op et nyt sted hver morgen.
- Hvad er der, skat? - Jeg er syg, mor.
- Vis mig, hvor du er syg. - Jeg vil ikke derind. Jeg er syg.
Bare rolig, jeg følger dig ind, når vi kommer frem.
Døren, Kayleigh!
Møgunge.
Jeg vil ikke, mor. Jeg vil ikke.
- Det skal nok gå, skat. - Nej.
- Du elsker jo skolen. - Må jeg gå i stedet for Millie?
Næste år. Du er for lille. Men det var sødt af dig.
Hvis du går derind, så kan jeg finde et nyt fint hus til os.
- Ligesom vores gamle? - Ligesom vores gamle.
Jeres far leder også. Vi finder noget. Det lover jeg.
- Jeg kan lide skolen. - Så bevis det.
- Jeg holder øje med hende. - Tak.
Jeg ved ikke, hvad det er. Hun elsker jo skolen.
Jeg tror ikke, at hun er syg. Vi flyttede for et par uger siden.
Ja, det sagde hun.
- Gjorde hun? - Ja, det tror jeg.
Nå, men vi har ingen bolig lige nu.
Vi flytter rundt, til vi kan flytte ind i vores nye hus. Det er hårdt.
Derfor kommer hun for sent. Det er min skyld. Jeg må af sted.
- Har du travlt? - Ja. Tak.
I får ét minut til at afslutte, hvad I laver.
Hej. Jeg talte med nogen om en bolig. På lang sigt.
Var det dig, jeg talte med? I går.
Ja. Hun hed vist Sinead. Er hun der?
Mig? Undskyld. Rosie.
Hvad? Davis, Rosie.
Ingen. Vi har ingen adresse. Det er derfor ...
Er Sinead der? Hun ville ringe tilbage i går.
Hallo? Hej. Ja.
Hotellerne?
Ja, jeg har listen her. Undskyld?
Jeg har ikke haft tid til at lede efter et permanent sted.
Et hus til leje. Jeg har kontaktet hoteller hele dagen.
Vil du have kaffe? Er du sikker?
Hvad? Davis, ja.
Rosie. Ja.
Ja, John Paul er min partner.
Det er vores gamle adresse.
Vi måtte flytte ud for to uger siden. Efter syv år.
Udlejeren sælger huset. Det sagde jeg til Sinead.
Der er intet at leje. Vi har ledt, siden vi fik beskeden.
Ja.
Der er intet, vi har råd til. Min partner har et arbejde.
Han leder efter bolig i sin pause.
Listen?
I går sagde Sinead, at ...
Okay. Tak.
Er alt i orden deromme? Maddie? Er alt i orden?
Hvor er Peachy?
Der er han jo. I trygge hænder. Bare et par opkald til, okay?
Hej, jeg leder efter et værelse i et par nætter. Et familieværelse.
Ja, socialforvaltningen betaler.
- Betalingskort på ti euro, tak. - Ti euro.
Tak.
Ja, bare et par nætter. Tre eller fire ville være skønt.
Slet ingenting?
Lady Gaga?
Jeg vil ikke have Lady Gagas værelse.
Ja. Jeg forstår.
Kommer folk til Dublin for at se hende?
Ja, hun er fantastisk. Jeg kan lide hende.
Spiller hun i aften?
Åh, det er jo fredag. Det glemte jeg.
Er der et værelse i morgen, når hun er taget af sted?
- Jeg skal på toilettet, mor. - Jeg skal ringe i morgen. Men ...
- Okay. Men tak. - Jeg skal på toilettet.
- Om et øjeblik, skat. - Jeg skal på toilettet nu.
Okay. Okay.
Hvor skal vi hen?
Den vil larme.
Slet ingen? Okay, men tak.
Intet held?
Hallo? Ja.
Er hun okay?
Okay. Ja.
Jeg kommer. Jeg er på vej.
- Hvad så? - Millie.
- Skolen? Er alt i orden? - Det håber jeg. Jeg henter hende.
Vi må af sted, skat.
- Peachy kan passe på bilen. - Så bliver jeg ked af det.
Det går jo ikke.
Jeg vil gå, mor.
Hvordan går det, skat? Er du okay?
Er det stadig maven? Millie?
- Er hun okay? - Ja, nu. Du får hende nu.
- Farvel, Millie. - Tak, Brenda. Vi ses.
Er der sket noget, Millie? Er der?
Er det maven? Er du stadig dårlig, skat?
Hun sagde, at du skulle banke på hendes dør.
- Hvem? - Du skulle banke på hendes dør.
Mrs. Hennessy?
Er hun i godt humør?
Vil I hjem til Darren og hilse på Nugget? Har du det bedre nu?
Kom, skynd jer.
- Min jakke. Og min taske. - Vi henter dem, når vi henter Alfie.
Hvor er Peachy?
Nugget.
Hvad laver du, Nugget? Nugget?
- Hvad kigger du på? - Hvad laver du, tosse?
Dygtig.
Ja, jeg er her stadig.
Men tak.
- Du er en perle. Det trængte jeg til. - Intet held?
Tænk, at der findes så mange hoteller i Dublin.
- Ingen værelser til de hjemløse. - Brug ikke det ord, Darren.
Vi er ikke hjemløse, vi er bare vildfarne. Låst ude.
Vi har mistet vores nøgler. Det er sådan, det føles.
- Hvor er John Paul? - Ja, hvor er min bror?
- Han er på arbejde. - Ja, selvfølgelig.
Job, men ingen bolig. Det er vanvittigt. Det er næsten komisk.
- Hunden. - Ja, det ved jeg.
Bare rolig. Vi værdsætter det virkelig.
Og jeres ting. Babyen kommer snart.
- Lejligheden er ikke stor. - Det ved jeg. Tak.
Problemet er at finde et sted at sove i nat -
- kun i nat, inden børnene skal hentes fra skole.
Jeg har aldrig tid til at lede efter en fast bopæl.
Noget, vi har råd til. Jeg bliver skør.
Ja, det ved jeg.
- John Paul er henne og se på et hus. - Det er godt.
I East Wall. Der er intet her i nærheden.
Nå, vi må videre.
Fra Rosie: Fundet noget?
- Jeg skal have kasserne. - De er på vej.
Okay, værsgo.
Må jeg holde pause lidt tidligere?
- Jeg skal noget. Familierelateret. - Seriøst?
Kun en halv time.
- Er det seriøst? - Okay.
- Vi har et kvarter tilbage. - Javel.
Pas på, at du ikke spilder.
Jeg burde ikke have sagt noget. Det er min skyld.
Værsgo.
- Peachy er klistret. - Det gør ikke noget.
- Hej, jeg leder efter et famillieværelse. - Jeg er våd.
- Ja. - Jeg er gennemblødt, mor.
Én nat er fint, men tre eller fire nætter ville være ...
Vi leder efter noget permanent, så ...
Okay. Men tak.
Hej. Nej, ikke endnu.
Jeg måtte hente Millie. Det ved jeg ikke.
Jeg spurgte, hvad der var sket, men ...
Jeg tror ikke, at hun er syg.
Hvad? Skønt. Vi krydser fingre.
Ja, vi ses, skat.
Ændrede planer. Vi holder skovtur alene. Hop op på forsædet.
Ikke en lyd. Jeg skifter til hende, når hun vågner.
- Er det stadig ledigt? - Hvabehar?
- Er du udlejer? - Nej, jeg er ejendomsmægler.
Skriv mig op. John Paul Brady. Her er mit nummer.
- Er det kun dig? - Nej, min partner og vores børn.
Jeg vil vise det her til Rosie, så hun kan vise dem til børnene.
- Hvor mange børn har I? - Fire. Kun fire.
Synes du, at det her er en egnet familiebolig?
- Det er jo et hus. - Undskyld mig.
- Beklager. - Ja, men ...
Intet held, Rosie. Nej.
En idiot kom før os. Ja. Ja.
Det var alligevel ikke særlig godt. Lidt af et hul.
Var det?
Fugt?
Det hader jeg.
Ja. Nej.
Det er okay. Det ved jeg godt.
Jeg elsker også dig.
Det her er hyggeligt, ikke? Kun et opkald til.
Den sidste side.
Du kan holde den. Sæt fingeren under den række.
Kan du det? Så kan jeg læse, hvad der står.
Hej, jeg leder efter et værelse. Et familieværelse.
Bare i nat. Ja, det er korrekt. Socialforvaltningen betaler.
Okay. Tak.
Det her er den næste.
Kom her.
Jeg har ingen favoritter, men du er meget tæt på.
En gang til.
Nej, vi skal hente Alfie.
Alfie! Kors. Alfie!
- Vi må hente mine ting. - Det gør vi på mandag, skat.
Vi må skynde os, så jeg kan finde os et nyt hus.
Jeg har ikke tid til at tale med mrs. Hennessy i dag.
Vi har ikke tid. Det må blive på mandag. Vi har travlt.
Hvad laver han? Han ser mig jo. Alfie!
Alfie! Kors. Alfie! Kom.
Undskyld.
Kom. Er du okay?
Kom.
Hvad er der, skat?
- Mrs. Hennessy bad mig vente. - Min jakke?
Vi har travlt. Vi må gå, Alfie. Har du Peachy, skat?
Dygtig pige. Hej, Peachy.
Denne vej. Kom nu, Maddie.
Denne vej.
Ind, ind, ind.
- Rose. - Kors. Mit hjerte ...
- Undskyld. Har du tid til at tale? - Jeg må køre børnene hjem.
Jeg har legetøj, som de kan lege med. Kom ind. Det er koldt herude.
Kom.
- Mælk og sukker, min ven? - Ja tak.
Hallo?
- De kommer ikke for sent igen. - Det spiller ingen rolle, Rose.
Rose... Bor I i bilen?
- Vi er flyttet. - Jeg vil ikke snage.
Det nye er ikke klar. Det nye hus.
Jeg så alt tøjet i bagagerummet.
Vi bor hos forskellige mennesker hver aften.
Det er derfor, at bilen er fuld. Det er midlertidigt, til næste uge.
- Så vender alt tilbage til normal? - Ja, præcis.
Godt. Det er bare, at episoden i gården tidligere ...
- Hvilken episode? - Har Millie ikke fortalt det?
Hvad skete der med Millie?
Så vidt jeg forstår, kaldte nogle piger i klassen Millie for ...
Hvad kaldte de Millie?
Lugte-Millie.
Hvad?
De kaldte hende Lugte-Millie.
- Hun lugter ikke. - Det ved jeg godt, Rose.
Ingen af mine børn lugter. De er altid rene.
Jeg har altid taget mig godt af dem.
I burde stoppe dem. Skolen. Det er skammeligt.
Det gør vi, Rose. Skolen tillader ikke sådan adfærd.
Min datter lugter ikke.
Det ved jeg godt.
- Du er en vidunderlig mor, Rose. - Tak. Må jeg få det på skrift?
Undskyld.
Hvorfor får de lov til at sige sådan noget?
Det får de ikke, Rose. Tro mig.
Vi skal nok tage hånd om det.
Ja?
Vi tager allerede hånd om det.
Okay.
Jeg skal hente Kayleigh i skolen. Vi sover hos min mor i aften.
Hvordan går det for Kayleigh i den nye skole?
Godt. Hun elsker de forskellige fag.
- Vil du hilse hende fra mig? - Ja.
- Så kører vi. - Til Kayleigh-Wayly.
Nemlig, skat. Nu henter vi Kayleigh-Wayly.
Ja. Socialforvaltningen betaler.
Socialforvaltningen. Socialforvaltningen.
Ja. Bare en enkelt nat ville være godt.
Undskyld? Vi er seks.
Okay, tak. Åh, undskyld mig. Hallo?
Kom nu, Kayleigh. Jeg har ikke tid til det her.
Hvor er Kayleigh, mor?
Hvor er Kayleigh?
Ja, hallo? Ja, jeg er her.
Okay. Men tak.
Kayleigh!
Kayleigh! Kayleigh!
Undskyld. Jeg leder efter min datter Kayleigh.
- Kayleigh Jenkins? - Nej, Kayleigh Davis-Brady.
- Navnet lyder ikke bekendt. - Tak.
Kayleigh. Svar, for pokker.
Kayleigh!
- Hold øjnene åbne nu. - Gemmer hun sig?
Vi skal nok finde hende.
- Sæt den på højtaler. - Okay.
Dygtig pige. Ring til far.
Jeg ser Kayleigh! Der!
- Det er ikke Kayleigh. - For guds skyld, Madison.
- Det ligner ikke engang? - Hvad er der sket? Hvem græder?
- Har Kayleigh ringet? Eller sms'et? - Nej. Hvad er der sket?
Hun var ikke på skolen og tager ikke telefonen.
Okay, jeg kommer. Jeg taler lige med chefen.
Kør hen til din mor. Kayleigh er måske der.
- Tror du? - Måske.
Hun er hos nogen, vi kender. Hos din mor eller hos en af sine venner.
- Ja. - Bare rolig.
- Vi ses der. - Okay.
Vi finder hende. Vi ses snart, skat.
- Jeg går ud og leger. - Nej, luk døren, Alfie.
Vi må finde Kayleigh.
- Skal vi besøge mormor? - Ja.
Ja, det er intet problem. Selvfølgelig.
Kl. 18.30? Der er masser af tid. Vi ser også frem til det.
For pokker. Ja?
- Jeg må af sted nu. - Hvad? Du skulle jo arbejde over.
- Du sagde det jo i går. - Ja, jeg beklager.
- Helt ærligt, John Paul. - Et af mine børn er forsvundet.
- Jeg skal tisse, mor. - Lige om lidt.
- Også jeg. - Ja, ja. Også jeg, skat.
Skal vi sove hos mormor?
Leder I stadig efter Kayleigh?
Jeg skal tisse nu.
- Er Kayleigh her? - Nej.
Har hun ringet eller sms'et dig?
Jeg har ikke set Kayleigh. Ikke siden ...
- Er alt i orden? - Jeg kan ikke finde hende.
Hun gemmer sig eller noget.
Hun var ikke på skolen, da vi kom derhen.
Du godeste. Men hun dukker op.
Bare rolig. Hun er hos en af sine venner.
- Bare vent og se. - Ja... ja.
Jeg fandt dig altid hos dine venner.
Har I fundet en bolig endnu?
Må vi komme ind et øjeblik?
Nej, Rosie. Nej. Beklager.
Ikke før du tager det tilbage, som du sagde om din far.
Nej. Nej, jeg tager det ikke tilbage.
- Han var en god mand. - Farvel.
- Den bedste af fædre! - Farvel, mor.
Må børnene låne toilettet?
Okay. Selvfølgelig. Selvfølgelig må de det.
Der er hun jo.
Nej, det er Millie. Kayleigh er 13 år. Tak, Rick. Vi ses.
- Hør, det løser sig. - Ja.
- Har I et sted at sove i nat? - Bare rolig, vi klarer os.
Børnene kan blive her.
- Jeg kører dem i skole på mandag. - Nej. Men tak.
Jeg overlader ikke mine børn hos nogen.
Jeg er ikke bare nogen. Jeg er deres mormor.
Ja, og min mor. De er ikke velkomne, hvor jeg ikke er velkommen.
Lige pludselig, efter alle disse år, finder du på en masse historier.
- Han kan ikke engang forsvare sig. - Vi kører snart igen.
- Din søster sagde ... - Og hvor er hun? I Toronto?
Hvornår var hun sidst hjemme? For fem år siden? Seks?
- Madison har brug for hjælp på toilettet. - Ja. Stakkels pige.
Har du ikke hørt noget? Heller ikke jeg. Jeg prøvede at ringe igen.
Svarer hun ikke dig, så svarer hun ingen.
Det er meningsløst. Møgunge.
Mormor siger, at vi kan bo hos hende.
Svar nu. Svar nu.
Hallo?
Hvor er du? Det er mig.
Ring til os, skat. Eller send en sms i det mindste.
Jeg elsker dig. Farvel.
Bare ring, okay?
- De kan spise her. - Der dufter godt hos mormor.
Vi må finde Kayleigh, skat. I må hjælpe os.
- Vi må have Nugget hos mormor. - Nej.
- Men hun sagde ... - Gør nu, som jeg siger!
For guds skyld, Millie!
- Er alt i orden? - Ja... ja.
Undskyld. Undskyld, skat.
- Kan vi ikke tage hjem til mormor? - Hold nu op, Millie. Okay?
- Jeg skulle have arbejdet over i aften. - Hvad?
- Vi har intet sted at bo. - Det ved jeg.
Det kunne jeg jo ikke sige til ham.
- Har du fundet noget for natten? - Seriøst, John Paul? Kors.
Undskyld.
Vi har mistet en masse tid på grund af Kayleigh.
Vi må ringe til kriselinjen. Jeg slår hende ihjel.
- Hun har ikke haft det let. - Det ved jeg.
Jeg slår hende ihjel alligevel.
- Det er Kayleighs skyld. - Nej, det er ikke.
Det er ingens skyld. Det skal nok gå, bare rolig.
Men hør på mig. Hvem kan Kayleigh bedst lide?
- Hvem er hendes bedste ven? - Emma.
Skønt. Emma.
Hvilken Emma? Der går tre i hendes klasse.
Emma Mooney. Er det hende, Millie?
Tak, skat.
Emma Mooneys var altid hjemme hos os. Hvorfor tænkte vi ikke på hende?
Jeg ved, hvor hun bor. Over for vores gamle hus.
Jeg håber, at hun er her.
- Barry. - Hej, John Paul.
- Er Kayleigh med Emma? - Nej, hun kom hjem alene, tror jeg.
- Kom ind. - Børnene er i bilen.
Jeg kalder på hende. Emma!
- Er der sket noget? - Hun kom ikke hjem.
Hun var ikke på skolen, da jeg kom derhen.
- Er Kayleigh med dig? - Nej.
Kom her et øjeblik.
Hej, Emma. Ved du, hvor Kayleigh er, eller kan være?
Nej. Hun kan være sammen med Daria.
- Hvem er Daria? - Hun går en klasse over os.
- Er hun en ny ven? - Ja.
- Jeg vidste ikke, at de sås. - Det gjorde de ikke før.
- Har du Darias telefonnummer? - Nej.
- Ved du, hvor denne Daria bor? - Derovre. Det hvide Hus.
- Ikke vores hus, vel? - Nej. Tre-fire huse i den retning.
Rosie?
Rosie!
Hej, er Daria hjemme? Må jeg lige tale med hende?
Hej. Undskyld. Jeg tror, at min datter Kayleigh er sammen med Daria.
Det er Kayleighs mor. Hun vil vide, om hun er her.
Er hun her?
- Daria! Kom ned. - Hvad er der?
- Hvor er Kayleigh? - Hun vil blive her.
Nej. Undskyld mig. Kayleigh.
Kayleigh. Kayleigh!
Jeg og Daria ser "Gilmore Girls".
Hun siger, at de skal se "Gilmore Girls".
Nej, ikke "Gilmore Girls". Hun må adlyde sin mor. Sig det.
Tag din jakke på, skat. Vi har travlt. Skynd dig, okay?
Teenagere. Tak, fordi De tog Dem af hende.
- Hvorfor sagde du ikke noget? - Der var ingen penge på telefonen.
- Hvorfor må jeg ikke blive? - Fordi du er 13 år.
- Jeg hader de hoteller. - Det er kun midlertidigt.
Det er det ikke. Det er det ikke.
Vi har travlt. Vi har intet værelse for natten, takket være dig.
Hvad sker der? Nej. Hvorfor stoppede du dem ikke?
- De har siddet i bilen hele dagen. - Vi bor her ikke længere.
- De sælger huset. - Vi kan købe det.
Jeg har jo sagt, at vi finder et andet hus.
- Hvorfor kan vi ikke bo her? - Ejeren sælger det, Alfie.
Kan du huske mr. Gaffney? Det er hans hus, og han vil sælge det.
- Men hvorfor er det hans? - Han ejer det. Alfie.
- Er I tilbage, Rosie? - Nej.
Jeg ville bare se, om der var kommet post.
Der har været masser af folk og se på huset.
- Hvordan er jeres nye sted? - Alle tiders.
Men det tager tid at vænne sig til. Alfie!
- Kan du lide jeres nye hus, Millie? - Hun elsker det. Ikke sandt?
Nu henter vi Alfie. Vi ses, Betty. Alfie! Alfie!
- Vi må køre nu, Alfie. - Hej, mor.
- Vi må af sted nu, skat. - Hvor skal vi hen?
- Vi må køre nu. - Nej.
Vi må finde et sted at sove i aften.
Her. Jeg vil sove her.
- Kom nu. - Jeg leger bare.
Kom nu, Alfie, kom nu.
- Kom nu. Hold op med at fjolle. - Nej, jeg fjoller ikke.
- Far venter. Kom. - Jeg vil lege!
- Ja, men vi har ikke tid. Kom nu. - Nej, hold op!
Okay. Nu er det nok. Kom her.
- Hold op! - Stop. Spark ikke.
- Hold op! - Kom nu.
Jeg er ked af det. Kom nu. Jeg er ked af det.
Giv slip. Jeg er ked af det. Jeg er ked af det.
- Du er så ond. - Det er jeg ked af.
Sæt dem ind i bilen, skat. Gå med Kayleigh.
- Hvordan går det? - Jeg bad dig jo fjerne den.
Trampolinen!
Hvor skulle jeg opbevare den? I bilen? Hos Darren?
- Ja, ja, ja. - Hold op, Rosie!
Kors, John Paul.
Er det kriselinjen?
Hej. Vi har prøvet at finde et hotel i nat. Nej.
Davis. Rosie.
Nej, det er første gang. Okay.
Er der mange foran os? Okay.
Undskyld, men ringer jeg til jer, eller ringer I ...?
Okay, tak. Hvad?
Nej.
Senere. Ja. Tak.
Han vender tilbage. Vi er i kø.
Okay.
Han ville give os nummeret til herberget for hjemløse.
- Vi er ikke hjemløse, John Paul. - Det ved jeg.
- Hotellerne, Rosie. - Jeg har ringet til alle.
- Alle sammen? - Ja.
Ring til hotellet, hvor vi boede i går. De kan have fået et afbud.
- Jeg husker ikke, hvor vi sov i går. - Vi ved da, hvor det ligger.
Hej. Vi overnattede hos jer i går aftes.
Ja, det var skønt.
Ja, socialforvaltningen betaler.
Jeg vil høre, om der måske ...? Okay.
Ja?
Nå, men tak.
Mit optankningskort er løbet ud.
Det er dit også.
- Jeg er sulten. - Det er jeg også.
Hvad er klokken blevet? Finder vi et sted at sove?
Køb et optankningskort, så køber jeg pomfritter.
Jeg må lave lektier.
Hvorfor lavede du dem ikke hjemme hos Daria? Hvad?
Hop herop og kom i gang. Jeg er snart tilbage.
- Okay, pomfritter til alle. - Jeg kan ikke lide pomfritter.
- Læreren siger, at de er usunde. - Din lærer er ikke her, gudskelov.
Skønt.
- Hvad har vi mere brug for? - Mælk og brød.
- Hvad var det? - Lady Gaga spiller i aften.
- Ser de ikke godt ud? - Jo.
- Har du penge nok? - Det tror jeg.
- Vi kan ikke have meget tilbage. - Værsgo, for en sikkerheds skyld.
- Og vand. En stor flaske. - Okay.
- Hvorfor? - Hvis de skal børste tænder.
- I bilen? - Bare for en sikkerheds skyld.
- Har vi ingen steder at tage hen? - Det tror jeg ikke. Vi har ...
- Er der ingen, vi kender? - Ikke med plads nok.
Så må vi efterlade børnene forskellige steder.
Nej.
- Vil du tage hjem til din mor? - Nej.
Godt, jeg står bag dig. Køb et optankningskort.
Vi finder noget. Ham fra kriselinjen ringer nok snart.
- Kan vi hente Nugget, mor? - Ikke i aften, skat.
Jeg venter ikke. Jeg ringer til kriselinjen igen.
De svarer ikke.
Jo, vent.
Hej. Jeg ringede tidligere angående et værelse til min familie.
Ja.
Rosie Davis.
Tak.
- Nam-nam. - Nam-nam!
Stop! Nu skal du få.
Nam-nam! Nam-nam.
- Nam-nam! - Nam-nam.
Nam-nam!
- Nam-nam! Nam-nam! - Nam-nam!
- Nam-nam!
Nam-nam!
Ja, det er jeg.
Ja.
Okay.
Virkelig? Men ...?
Tak.
Han sagde, at vi skulle sove på nærmeste politistation.
- I en celle? - Nej.
- I venterummet eller noget. - Kors, Rosie.
- Kan vi gøre det? - Nej, aldrig.
Nej.
Vi må køre et andet sted, men ...
- Hvorhen? - Det ved jeg ikke.
Et sted, hvor vi er i sikkerhed.
Rosie... Det er okay. Det er okay, Rosie.
- Undskyld. - Du har intet at undskylde for.
Det er mit job at passe på jer, ikke?
Jeg skal tage mig af jer, men det kan jeg ikke engang.
Se os engang.
Nå, hvor skal vi hen? Uden for Megans hus?
Nej. Jeg vil ikke have, at nogen ser det her.
De må ikke vide det. Nej.
- Parkeringspladsen tæt på Darren. - Glem det.
Det sted giver mig kuldegysninger. Jeg er ked af det.
- Jeg skal på toilettet. - Okay, min ven.
Jeg elsker dig.
Det burde du også. Jeg elsker også dig.
Er alt i orden, skat?
- Er alt i orden, Millie? - Ja.
Madison har næsten faldet i søvn herude.
Tænk at kunne sove sådan her.
Jeg kommer altid for sent og må forklare det.
Jeg ved, at det er hårdt.
Og lederen kigger på mig, som om jeg har kræft.
Og hun smiler. For vi har intet sted at bo.
- Hun smiler i det mindste. - Det er ikke sjovt.
Det ved jeg. Undskyld. Vi leder og gør vores bedste.
Din mor trækker hele læsset.
- I skulle dele, Alfie. Sæt den ned. - Ryk lidt, Alfie.
- Jeg vil have fritter. - Nej, du har allerede spist.
Du sagde ellers, at du ikke kan lide pomfritter.
Fritter er ikke pomfritter.
Du har lige børstet tænder, skat.
Nej, drik bare. Du kan børste dem igen.
Det får tiden til at gå.
Hvad skriver du, skat?
- Kayleigh? - En stil.
- Hvad hedder den? - "Hvis jeg vandt i Lotto."
Kom. Nu skal vi gøre os klar.
- Klar til hvad? - Sengetid.
Hvornår får vi et hotelværelse, mor?
- Vi lukker snart. Ti minutter. - Okay, tak.
Du må gøre dig klar, Kayleigh.
Ingen tandpasta.
Nu kommer din far. Han har den.
Smil stort.
Se der. Du er skøn.
- De lukker. - Okay.
Jeg venter lidt, så Kayleigh kan være i fred et stykke tid.
En, to, tre, sig godnat til Nugget.
Tak. Vi ses.
- Jeg vil sige ordentligt godnat. - I morgen, skat.
Vent lidt. Sådan.
Sådan.
Skat. Vent lidt.
Hold op med det der, Alfie.
- Jeg vil rejse mig. - Læn dig mod mig.
- Jeg vil sidde på skødet af dig. - Også jeg.
- Jeg har kun ét skød. - Mit skød.
Sæt dig herhenne. Kom nu.
- Jeg går hjem til Darren. - Nej.
De falder aldrig til ro med én af os herude med dem.
- Kors, John Paul. - Han bor kun to minutter væk.
Det skal nok ordne sig. Det er lørdag i morgen.
Vi kan lede efter noget, og jeg har fri et par dage.
Jeg har en god chef. Vi skal nok finde et sted.
Ja ...
Ja, okay.
Lås dørene.
Kayleigh.
- Du skulle være blevet hos Daria. - Nej, det er i orden.
Det skal nok løse sig.
Ja.
Tekster: Louise Tang www.sdimedia.com